Jag kan vara på väg att upptäcka Destinys verkliga uppdrag.
Du har haft kontroll över skeppet hela tiden! Varför berättade du inte?
Lucianalliansen planerar att angripa jorden.
- Jag kvävde Riley med mina händer. - Du är en bra ledare.
Vårt enda uppdrag är att få hem alla.
Det handlade aldrig om att komma hem, utan att få oss dit vi är på väg.
De är maskiner med ett direktiv - hitta främmande teknologi och förstör den.
- Skaderapporter från hela skeppet! - Rush, vad du än ska göra, gör det nu!
Igenkännarprogram, vän eller fiende. Vi säger till dem att de är fienden.
Vi räknade ut hur man ringer jorden medan Destiny laddar i en stjärna.
Säg till dem att inte ringa jorden. Om de genomför det, dör alla.
Sluta att skrämma upp folk. Vänta tre sekunder, följ mig sedan!
Anslutningen gjordes, men du var den enda som tog dig igenom till jorden.
Vi är nere på 20% effektivitet.
Det är allt vi kommer att få.
Vi går vidare.
Sir...
Många har rapporterat huvudvärk. Några fall av illamående och yrsel.
Jag vet inte om de hör ihop, men båda fallen sover i hytterna C.
Rush och Brody jobbar på det. Vi behöver kalk till luftfiltren.
- Det här är Young. Vad har vi? - Två portar. En är utelåst-
-den andra ser lovande ut. - Jag skickar ett team.
- Vad du än väljer att göra... - Hej...
De rapporterade precis tillbaka. Planeten kan ha det vi behöver.
Hittade de den lila frukten vi fick för ett tag sedan?
- Gillade ni dem? De var hemska. - Ja, de smakade förfärligt.
Så varför frågar ni?
Varför får jag alltid veta sist? Vad var de bra för?
- Såg du det där? - Du kan inte bara byta ämne.
Något rörde sig där ute.
Där!
Vad är det?
Det är drönare.
Vi är under attack.
Säsong 2 Episod 17 - Common Descent -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
- Undanmanöver. - Verkställer undanmanöver.
Vapnen är aktiva.
Jag fick en. Fem är kvar.
- Kommandoskeppet finns nog i närheten. - Många fler kan vara på väg.
- Det där kan inte vara bra. - Vi tar några mindre skador.
Jag omdirigerar kraften till sköldar och vapen.
- Snyggt skott. Du börjar bli bra. - Kom igen!
Vi kanske kan hantera sex av dem, men vi kan inte hoppa till FTL-
-förrän om två timmar och tio minuter.
- Det var alla. - Vänta. Kommandoskeppet dök just upp.
- Det är på väg mot oss. - Ge mig maxhastighet.
Ja, sir.
Skeppet tar in lite på oss. Om vi kan fortsätta så här tills vi kan hoppa...
- Vi kan inte, då spränger vi motorerna. - Vinn så mycket tid du kan.
Vad fan hände? Jag trodde vi lämnade drönarna bakom oss för länge sedan.
- Vi hade fel. - Nej.
- Spårar de oss på något sätt? - Jag är inte säker.
- Har det nåt med drönaren ombord? - Kanske, men värt risken-
-att studera den. - Gör er av med den.
Park här. Destiny stängde precis av strömmen till sublighten.
- Ska jag åsidosätta? - Jag skulle inte rekommendera det.
- Nej. Och kommandoskeppet? - Har saktat in, men närmar sig ändå.
- Är ifatt om mindre än en timme. - Hur länge tills vi hoppar?
- Vi hoppade tidigare förut. - Och skadan som blev gör-
-att vi inte försöker igen. - Vi överlever inte en attack till.
Du får hoppas att vi gör det.
Ställ ner den.
Vi går.
- Vi har spärrat av dockningsområdet. - Öppna ytterdörren.
Att förstöra drönaren hjälper oss bara till nästa hopp, om de spårade oss så.
Förlåt, jag uttrycker bara paniken högt.
- Vad är vår status? - Kommandoskeppet är inom synhåll.
Okej...
Vi kommer inte att klara det.
Sir...
Vi tar en hel del skada, sir. Vi kan inte hålla dem borta.
- Nu! Vi måste hoppa nu! - Nej. Överför all kraft till sköldarna.
Håll i er!
Stäng av larmet! Hur illa är det?
Vi är fortfarande här.
- Det var nära. - Hur går reparationerna?
Kunde varit värre. Vi skulle behöva fler robotar.
- Du har tur att du har två. - Vi har tur att vi fortfarande lever.
Skeppet kan omöjligt hålla för en attack till, som den.
Förhoppningsvis kan de inte spåra oss mer.
Hatar du inte att börja meningen med "förhoppningsvis"?
- Vi har en planet inom räckhåll. - Destiny verkar vilja hoppar ur FTL.
- Åsidosätt det. - Vi behöver kalk för livsuppehållande.
- Planeten kanske har det. - Vi kan inte stanna i FTL för evigt.
- Hellre att skeppet är i bättre skick. - Vi har gjort det mest kritiska.
Jag garanterar inte att det är säkert, men stannar vi inte snart-
-får vi svårt att andas.
Okej. Hoppa ur.
- Säg att det inte finns några drönare. - Skärmarna är tomma just nu.
- Vad har vi? - Bra atmosfär. Temperatur.
- Träd. Det ser bra ut. - Okej, låt oss gå.
Vi kollar området nära porten. Ha Brody och hans team i beredskap.
- Uppfattat. - Säkra området.
- Vad är det? - Jag tror att jag hörde någonting.
Stopp! Stå still! Halt!
Skjut inte.
- Ni talar engelska. - Ni kom genom porten. Jag känner er.
Du är Matthew Scott...
Och du är Ronald Greer.
Hur vet du våra namn?
Ni är våra förfäder.
- Varför säger de "förfäder"? - De hävdar att deras civilisation-
-grundades för 2 000 år sedan av Destinys besättning.
Det stod så i deras historiska arkiv. De hade även kopior av gamla kinobilder.
- Därför kände de igen Scott och Greer. - Hur är det möjligt?
Den andra Destiny ringde inuti en stjärna, eller hur?
Och skeppet gick tillbaka 12 timmar i tiden.
När det hände, fanns det två av alla... av er, mig, alla.
Vi trodde att de flesta dog i maskhålet, men tänk om de inte dog?
Tänk om maskhålet skickade dem ännu längre tillbaka? Solarflare kan orsaka-
-att ett maskhål loopar tillbaka till sig själv och rör sig genom tiden.
Men det loopade inte tillbaka.
Det fanns ingen Destiny här för 2 000 år sedan. Maskhålet hoppade helt enkelt-
-till en annan port i närheten.
Det är otroligt. Dessa människor är våra efterkommande.
- Vi gick inte tillbaka i tiden. - Inte exakt vi, men de andra vi.
Samma DNA.
Är jag den enda som tycker att det här är det häftigaste nånsin?
Vill ni inte veta vad som hände med dem? Hur de överlevde och utvecklades?
- Du spelade en massa Sim City som barn? - Det här är mer som Sim jorden.
Kom igen. Vi måste prata med dessa människor.
- Syns fortfarande inga drönare till? - Nej, vi bör vara säkra här just nu.
Glöm inte bort varför vi hoppade i första taget.
Kalk för renarna, jag vet.
Okej.
Det här är Jason...
...och Ellie.
- Hej. - Du är Eli Wallace.
Chloe Armstrong och Camile Wray.
Hur kan det här ens vara möjligt? Ni är alla döda, för tusentals år sedan.
Ja och nej. Det finns en bra förklaring.
Testamentet säger att Destiny kanske återvänder en dag.
Den andra jag, skulle ha gissat att vi hade gått tillbaka i tiden.
Ni måste komma och träffa de andra. Bosättningen är inte långt bort.
- Jag anropar och säger att vi kommer. - Har ni radio?
- Naturligtvis. - De smäller av när de ser er.
Det här är så häftigt.
När vi hörde att ni kom genom porten, trodde vi att ni kanske var från Novus.
- Vad är Novus? - Planeten där ni byggde civilisationen.
- Så den här platsen är inte den? - Vårt folk kom hit i en expedition-
-för att hitta livskraftiga världar. - Så ni använder portresor?
Vi gjorde, men en dag hände något, och vi kunde inte ansluta till Novus.
- Det finns inga andra portar nära. - Så ni har varit strandsatta här?
- Hur länge sedan hände det? - Innan Jason och jag var födda.
Det är bara upp den här vägen.
- Hej. - Det är okej. Var inte rädd.
Hej.
- Otroligt. - Det här är Yaozu.
Det var min fars namn.
Jag är Camile Wray.
- Det är en ära att träffa dig. - Detsamma.
Kom in.
Tack.
Får jag presentera Landon, Abigale och Betty?
- Hej. - Vill ni ha lite te?
- Ja. Ja, tack. - Vill ni sitta ned?
- Visst. Varför inte? - Sitta är bra.
- Åh, tack. - Tack.
Du är ännu snyggare i verkligheten.
Betty verkar trevlig.
Det smakar bra.
- Tack. - De flesta av oss, och jag själv-
-trodde aldrig denna dag skulle komma. - Ellie säger att testamentet talade-
-om Destinys återkomst. Är den nedskriven, vill jag titta på det.
- Eli, det finns tid. - Ni har frågor till oss.
Vi har frågor till er också. Men först några uråldriga hälsningsord.
- Vilket betyder... - Ungefär, "Må allt gå enligt-
-de önskemål för dem som hör det." - Det stämmer.
Det finns cirka 100 personer på bosättningen, och några till-
-utspridda i närheten av porten. - Det är inte mycket till civilisation.
Men de hävdar att Novus har miljoner invånare-
-och det låter som om de är ganska tekniskt avancerade.
- De hade vår kunskap. - Visste de om det där med tiden?
Nej, men den andra jag misstänkte att det var möjligt.
- Jag skrev att Destiny kunde återvända. - De måste ha varit paffa att se dig.
- Hur länge har de varit där? - I 30 år.
De letade efter andra livsdugliga planeter, eftersom deras hemvärld led-
-av naturkatastrofer. Vulkaner, jordbävningar, eller något liknande.
- De sa att det började bli illa. - Det var politiska spänningar.
- Det förvånar inte. - Nej, men lyssna på det här...
Det finns två dominerande länder på Novus, alla baserade på-
-en tydlig politisk filosofi.
Alla i expeditionen är från ett land som kallas "Tenera."
De följer lärorna i en bok, testamentet, som några av oss tydligen skrev.
Vänta, "Tenera"? Det är uråldrigt. Det betyder "De ungas land."
Eller "Landet av unga."
Det fanns också en annan grupp av evakuerade som...
...skyllde den andra jag för vad som hände.
De trodde att Rush fortfarande var på Destiny, och skulle rädda dem en dag.
Så småningom blev han en frälsarfigur. De bildade ett eget land.
- Låt mig gissa, "Rusha?" - Det var roligt.
- De kallade landet Futura. - Verkligen?
- Vad är det för fel på "Futura"? - Det är en dumt namn.
Tydligen, kom han på det.
Människorna vi mötte tror att stjärnporten på Novus-
-antingen skadades eller förstördes i en jordbävning.
De vet inte vad som hände på deras hemvärld?
Nej.
Kolla in den här. Det är en databas. Kompatibel med Destinys teknik.
Det har kopior av kinovideoklipp, som gjordes de första åren på planeten.
- Det är vi. - De andra vi.
För folket på Novus är den ursprungliga kinon en helig artefakt-
-som Dödahavsrullarna... - Får vi varorna vi behöver eller inte?
- Ja, de samlar in alla möjliga saker. - Bra, då kanske något bra-
-kommer ut ur detta trots allt.
Jag fattar inte att ni byggde ett land, och trodde att han skulle rädda er.
- Och att ni döpte den till Futura. - Håll käften.
Allvarligt, är inte det ett typsnitt?
Den här innehåller läkemedel, mat, mat.
Den här går också till Becker. Det finns en station i portrummet.
Okej? Få det gjort.
Kylen. Hydrokulturen.
Placera den där borta.
Det här är vår brygga.
- Det här är häftigt! - Får jag presentera dr Rush.
Hej. Jag var faktiskt på väg att gå.
Ni kan stanna så länge ni vill. Jag är säker på att Volker och Park-
-har många roliga historier att fascinera er med.
- Är allt okej? - Det finns de-
-som är mindre upplysta, och som tror att han är en demon-
-som sliter ut själar och tar dem till helvetet, där de får lida i all evighet.
Det är lustigt hur saker och ting förvrängs och överdrivs med tiden.
- Medan andra saker inte gör det. - Han är inte så hemsk.
Många futuraner dyrkar honom som en Gud.
Vi berättar inte det för honom.
- Var den inte kompatibel? - Ingenting fungerar som man vill.
Nu så.
Här ska vi bryta mark. Svårt att tänka sig nu, men en dag-
-förhoppningsvis, kommer allt det här att bli en stor stad.
Vi tog en slutgiltig omröstning i går kväll, att namnge planeten.
Jag föreslog något uråldrigt.
Volker sa Novus Mundus, som betyder "Nya världen."
Fast ingen gillade egentligen ordet "Mundus"-
-utom Volker. Hur som helst, Novus vann till slut-
-vilket...är ganska konstigt eftersom det bara betyder "ny".
Som, nya vad?
Tja, nytt allting, antar jag.
Novus blev det.
Och här är vi tillbaka i portrummet.
- Skeppet är otroligt. - Det har sina brister.
- Tack för att du visade oss runt. - Tack för att ni samlade provianten.
- Den blir till nytta en tid framöver. - Du har snällt besvarat våra frågor.
- Vi har bara en sak att be er om. - Naturligtvis. Vad är det?
- Kommer ni att ta oss hem? - Vi har inte kunnat ringa upp porten.
- Det betyder inte att Novus är ödelagt. - Bara att porten inte fungerar.
- Det här skeppet kunde ta oss dit. - Alla ni?
Vi skulle bygga en koloni, men bara med hjälp av vår hemvärld-
-och en öppen port som förser oss med hjälp och förnödenheter.
- Vi överlever, men bara knappt. - Vi har kämpat genom stora svårigheter.
Att föreställningarna om futuranerna kunde vara så nära sanningen-
-men här är ni, allihop...
...som kommer för att rädda oss.
Borde vi inte försöka hjälpa dem? Glöm släktskapet, de är människor.
Tänk om situationen var ombytt, om vi bad dem om hjälp.
Det gjorde vi. Fast de knappt har så de själva kan överleva så-
-hjälpte de oss med allt vi behövde. - De trodde vi var vägen från planeten.
Vi kan inte ta så många ombord, även om vi vill.
Jag listade ut var Novus är. Det skulle ta oss en vecka att komma dit-
-och ja, jag har räknat på det. Med kalken vi fick från planeten-
-kan vi klara det innan luften på skeppet blir giftig.
Och ingenting i reserv. Vad händer om vi kommer dit och inte hittar mer?
Vi sitter fast, för att inte nämna tärandet på mat och vattenförsörjning.
De var avancerade för 30 år sedan. De kan vara ännu mer avancerade nu.
De kanske även kan hjälpa oss att renovera skeppet.
Eller de kan ha dött i jordbävningar. Vet de vad som orsakade problemet?
Enligt Yaozu, hade deras forskare en teori innan expeditionen sändes iväg.
De hade bevis som tydde på att ett svart hål närmade sig deras solsystem.
- Jag antar att det inte är bra. - Tidvattenkraften som följer-
-kan slita isär hela systemet. - Vi kan använda alla förnödenheter-
-att få dem dit, och ingen planet finns. - Det kanske inte har hänt än.
Det kan ta hundratals år.
Vi vet fortfarande inte hur drönarna spårade oss.
Tills vi listat ut det, är det bäst att inte vara ur FTL så länge.
Det sista vi behöver just nu är onödig dränering på våra resurser.
Planeten är i vår väg, vi kollar upp den. Om de fortfarande lever-
-kan vi hjälpa dem fixa porten, så de kan rädda sitt eget folk.
- Är det ditt slutgiltiga beslut? - Vi avslutar lastningen.
- Eli, få saken ur mitt ansikte! - Förlåt, förlåt.
Ja, det är dags.
Vid nästa sammandragning vill jag att du pressar på, okej?
- Fortsätt pressa! - Jag pressar! Var är han?
Matt sa att de undersökte en plats för en bevattningskanal.
Han kommer att vara här, var bara fokuserad.
Ta ett djupt andetag, och pressa sedan. Nu!
- Du skulle inte missa det här. - Nej, jag är här.
- Det kommer att gå bra. - Jag känner barnets huvud.
Vid nästa sammandragning vill jag att du pressar det värsta du kan.
Det är en pojke!
En pojke!
Det första barnet är född på Novus.
Han är vacker.
Vi har varit här i 10 år nu.
Vår lilla stad börjar arta sig.
Några av oss har även barn. Det har varit kämpigt ibland.
Men det har varit ganska kul-
-att försöka hitta vägar att få det här att fungera.
Jag önskar bara att min mamma kunde få se vad jag har gjort-
-och få träffa sin sonson.
Det är det enda jag sörjer i allt det här.
Jag minns när vi först kom hit. Det känns som länge sedan nu.
Vi hade väldigt lite, och det var verkligen svårt, men...
...jag tror att det förde oss samman. Vi har byggt allt med våra egna händer.
Och nu står vi vid en rand.
Några av oss vill dela på sig och visst, ja...
Vi har våra problem och tvister, men vi får inte förlora överblicken.
Jag kanske inte har varit perfekt som er ledare. Jag vet det.
Men jag har gjort mitt bästa, och att jag höll ut.
Som grupp kommer vi att överleva.
Vi kommer att blomstra länge, men mest av allt behöver vi varandra.
Och vi måste hjälpa varandra.
Det förändrar inget här och nu.
Jag tänkte att det kunde påverka ditt beslut, att se att de är vi.
Hur mycket vi än vill ignorera deras problem, så är vi alla människor.
- Har vi inte ett ansvar mot varandra? - Vad vi bör göra och vad vi kan göra-
-är mil ifrån varandra. Vi stannar till vid hemplaneten, sen får vi se.
- Jag vill säga adjö. - Visst.
Det är inte en fråga om att inte vilja hjälpa, utan om resurser.
Ni är så många, och skeppet är skadat, och...
- Jag är så ledsen. - Futuranerna hade fel, trots allt.
Jag önskar att vi vetat tidigare. Vi kunde ha undvikit år av konflikter.
Vi kanske kan få igång Novusporten igen. Vi ringer in och låter er veta.
Vi kommer att vänta.
- Vad var det? - Jag vet inte.
Där borta!
- Vad var det där? - Vi måste sticka härifrån, nu.
- Har ni en säker plats, en grotta? - Inte i närheten.
- Vi måste till porten! - Vi måste evakuera ditt folk nu.
- Inkommande! - Gå, gå! Spring!
- Skynda! - Kom igen, fort, fort!
Jason, ta alla till porten nu!
- Ett kommandoskepp hoppade precis ur. - Kan vi hoppa?
- Ja. - Brody, få hit Scotts team nu.
De ringde precis in. Drönarna attackerar planeten också. Scott begär tillstånd-
-att evakuera lokalbefolkningen till Destiny.
Säg till honom att göra det. Vi håller dem borta så länge vi kan.
Kom igen, kom igen!
- Gå! Vi fixar det här! - Inte förrän de är säkra!
Fortsätt igenom! Fortsätt att komma, samla er inte!
- Hur i helvete hittade de oss? - Jag vet inte.
- Till vänster! Kom igen! - Ner, ner!
- Vi klarar inte mer. - Vi har ingen anslutning till planeten.
- Teamet har inte kommit igenom. - Ring och ta reda på vad som hände.
Vi har försökt, adressen ansluter inte. Porten är inte längre i drift.
Vi måste iväg.
Hoppa. Gör det!
Jag hatar att säga det, men vi är strandsatta här.
Även om vi inte kan använda porten, kan Destiny fortfarande hämta oss.
De var också under attack, och skeppet är redan skadat.
- Det skulle inte riskera det. - Men drönarna är borta.
De vet inte det, och utan port kan vi inte berätta det för dem.
- Vad var dessa saker? - Robotskepp utan piloter.
En mekanisk armé programmerade att söka upp och förstöra all främmande teknik.
De förstörde våra generatorer och sändaren.
De byggdes för att vinna ett krig mellan två främmande raser i galaxen.
- När kriget var över, blev vapnen kvar. - Varför kom de hit?
- Det kan vara vårt fel. - Vi råkade på dem för ett tag sedan.
- De verkar spåra oss sedan dess. - Vi trodde att vi hade tappat dem.
- De jagar Destiny. - Det förklarar fortfarande inte-
-hur de hittade oss här.
Porten.
En aktiv port är en massiv subspacehändelse.
De måste ha hittat ett sätt att upptäcka det från en lång räckvidd.
Ni sa att det fanns fler bosättningar i närheten.
Har de generatorer och annan teknik?
Vi måste varna dem.
Det är nog för sent.
- Det måste vara den aktiva porten. - Vi har sänt vår position via subspace.
Det enda som kan förklara att de attackerade planeten och Destiny.
- Vi är säkra så länge vi inte ringer. - Men porten är vår proviantled.
Vi kan använda skytteln så länge.
Drönarnas förmåga att upptäcka en aktiv port måste ha någon begränsning.
Jag håller med. Vi borde kunna använda portarna igen någon gång.
Och teamet på planeten?
- Vi vet inte ens om de lever. - Måste vi inte ta den risken?
Och riskera skeppet och alla ombord?
Han har rätt.
Lyssna, jag är ledsen. Vi åker inte tillbaka.
Camile sa att du var här ute. Vad gör du?
- Jag hade en idé, ville kolla något. - Den ringer nog aldrig igen.
- Nej. - Så, vad är din plan?
Porten använder kortdistans sändare. Det är så de kommunicerar-
-statusuppdateringar med Destiny, innan den hoppar ur eller ringer.
Vi kanske kan använda det. Berätta att drönarna är borta-
-att det är säkert att hämta oss. - Kommer inte drönarna tillbaka då?
Jag skulle vilja säga nej.
Signalen är flera tusen gånger svagare än den som orsakar ett aktivt maskhål.
- Men du vet inte säkert. - Det är en kalkylerad risk.
Kommer signalen ens att nå Destiny? De har säkert hoppat till FTL nu.
- Ja, om de inte har kommit för långt. - Så det här är riskfyllt.
Det... Ganska så.
Jag har inte listat ut hur än. Jag kan bara trycka av och på just nu.
- "Mundus?" - Uråldrigt för "världen".
- Det låter dumt. - Och "Futura" låter häftigt?
- Det är en fråga om tycke och smak. - Det är ett typsnitt.
- Vad har vi? - Jag är inte säker. Ta en titt.
Det började bara blinka. Jag vet inte vad det betyder.
Det gör jag. - Rush, Chloe, jag behöver er på bryggan nu.
Det är morsekod.
- God morgon. - God morgon.
Jag får känslan att vi kanske måste bosätta oss här för gott.
- En chans till här. - Eli! Hallå!
- Du gjorde det! Det fungerade! - Hur vet du det?
Du gjorde det!
Överste Young sa att vi ska ta dessa människor hem.
Förlåt. Tack.
Jag vet att jag sa att jag ville hjälpa dem, men ärligt-
-är jag glad att vi snart är där. - Jag tycker det har varit kul.
Säg inte det till Rush. Han är vresigare än vanligt.
Han säger att CO2 från dem har uppvägt kalken vi tog ombord.
- När de lämnar, är vi tillbaka på noll. - Några säger att de vill stanna.
- Tror du Young låter dem? - Det beror nog på hur många.
Tror ni planeten finns där när vi kommer dit?
Som de beskrev seismiska aktiviteten, kan det ta år innan det blir kritiskt.
Det var illa nog att skicka ut expedi- tionerna, och det var 30 år sedan.
Och politiken? Jag hörde några prata, och det lät som om-
-saker började bli rätt illa. Båda sidor hade kärnvapen.
Nej, det kan inte ha gått så långt.
Men de stod inför en naturkatastrof, som sätter press på resurserna...
Det kunde ha fört dem samman.
Hörni... De är våra ättlingar.
Vi förde vidare all vår kunskap, vår förståelse...
Och tydligen våra meningsskiljaktigheter.
Löjtnant... Vi är på väg att hoppa ur. Så fort vi är inom räckhåll-
-gör du den första flygsonderingen. - Jag går och förbereder skytteln.
- Om det är okej... - Beviljas.
Vi passerar atmosfären inom kort.
- Inga radiosignaler. - Ja. Jag märkte det.
De var avancerade, eller hur?
- Och? - De passerar atmosfären.
Vi passerar genom ett tjockt lager av partiklar.
Damm och aska.
Jag får en avläsning på yttemperaturen.
- Det är ganska kallt där nere. - Åh, Gud! Nukleär vinter.
Molnen skingras. Vi bör kunna se något snart.
Vad är det?
Det är en stad.
Det är en stor, modern stad, och den är helt intakt.
Det är otroligt.
Jag får inte upp någon radioaktivitet. Vi får ingen elektromagnetism alls.
- Naturligtvis. - Vad?
Lagret av stoft och aska blockerar solljuset, och sänker yttemperaturen.
- Det finns bara en möjlig förklaring. - En extrem vulkanisk aktivitet.
- Som en supervulkan, eller värre. - Inte nukleär vinter, lika förödande.
Ser du någon rörelse där nere?
Nej.
Jag tar oss in för en närmare titt.
Vi har flugit nära över staden, och utkanterna.
Vi ser inga tecken på folk. Ingen rök från bränder, inga spår i snön-
-ingenting.
Det ser inte ut som någon har varit här på väldigt lång tid.
Men miljontals människor levde här.
Vart tog alla vägen?
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu